I tidigare avsnitt...
Är du skadad?
Vissa av oss vill härifrån.
Du kan föda vilken dag som helst. Har du nånstans att bo?
Henry?! Min bror är död.
- Kan du föra Henry tillbaka? - Ja.
- Ni måste skjuta mig. - Aldrig. Ingen av oss...
Marty? Jenny?
Marty?
Vad menar du med att de inte svarar?
Vad ska vi göra?
- Maggie? - Pappa.
- Vad händer? - Jenny?
- Henry?
- Marty? - Jacob?
- De är återvändare allihop. - Ja, men vad fan gör de här?
- Pappa! - Ja. Mår du bra, grabben?
- Mår du bra, Henry? - Hur hamnade jag här?
- Jag är rädd, Marty. - Ingen fara.
- Var det en dröm? - Jag vet inte. Vad hände?
Ni stod och stirrade på fönstret. Rachael är där inne.
- Predikant James? - Vad är det, Jacob?
Vet ni hur vi hamnade här?
Jag gillar inte hur det kändes.
Jag förstår. Jag ska försöka att hitta svar själv.
Tror ni att min farmor kände det?
- Var är hon? - Regeringen har henne.
De tog henne när hon fick faster Barbara att försvinna.
Fick hon henne att försvinna?
Var din faster Barbara en återvändare?
- Din mamma är på väg hit. - Okej.
- Jag lämnar er i fred. - Predikant.
- Vad hände? - Var inte orolig.
Allt kommer att ordna sig. Jag måste prata med Bellamy.
Vanligtvis säger jag åt mammor att vila-
- och hålla koll på sammandragningarna, men...
Men det här är inte en vanlig graviditet.
- Predikant? - Jag är ledsen att jag stör.
- Ge oss ett par minuter. - Det är ingen fara, Marty. Kom in.
- Oroa dig inte. - Det här är predikant James.
Han vet mycket om de återvändande. Rachael är också en av dem.
Men hon drabbades inte av transen i morse.
Vad exakt hände, om jag får fråga?
- Det går bra. - Visst.
Jag sov och vaknade av en sammandragning.
Sen såg jag att alla stod utanför fönstret.
- Det måste ha varit förbryllande. - Ja.
- Har det här nånsin hänt förut? - Nej.
Kände du att vi var där ute innan du vaknade?
Jag vet inte.
Om du inte vill svara på fler frågor så är det okej.
Du har haft en bisarr morgon.
Jag hade inte velat att en främling ställde en massa frågor till mig.
Men får jag ställa en sista?
Återvände du med det där barnet?
Ja.
- Ännu en sammandragning? - Du är en fin, ung kvinna, Rachael.
Håll dig stark. Du är i goda händer.
Vi borde åka. Jag kör dig till kliniken.
- Såg du blomman där inne? - Ja, det gjorde jag.
Samma som den vi såg på fältet.
Den här transen... Hur tolkar du alltihop?
Som att vi alla är sammanbundna. Mycket mer än jag insåg.
Och att vi alla har en roll att spela.
Det är inte bara du och jag längre.
Vi måste ta reda på vilken Rachaels roll är.
Det kommer att bli svårt.
Det kommer att bli svårt, Herre, men jag ska inte svika Dig.
Jag ska inte svika Dig.
- Ge mig dina kungar och jokrar. - Jag är så glad att han har en vän.
- Ge mig dina drottningar. - Finns i sjön.
Jag fattar inte att jag nästan förlorade dig.
Du kommer aldrig att förlora mig.
Predikant James!
Har nån av er en femcentare?
- Jag är luspank. - Nej.
Vad är det här bakom ditt öra, då?
Hej, predikant! Trevligt att se dig.
- Jag tänkte se hur ni alla mår. - Stig på.
Det blir inte långvarigt.
Vill ni ha nåt? Vatten, whiskey?
- Vatten vore fint. - Kom in, predikant. Slå er ner.
En av anledningarna till att jag kom förbi var att fortsätta-
-samtalet du påbörjade tidigare.
Hur mår du, Henry?
Det var... Det var obehagligt-
- att plötsligt vakna upp nånstans så där.
Jag gillar inte att inte ha kontroll.
Återvändare eller ej - kontrollen gäckar oss alla här i livet.
- Där är hon. - Tack.
Jag hoppas att jag inte går över gränsen, men...
...jag är ohjälpligt nyfiken på vad Jacob sa om att din mor...
...fick hans faster att försvinna.
Är det ens möjligt?
Att få en återvändare att försvinna?
Uppenbarligen.
Men varför? Hon måste ha en anledning.
Rubbad som hon är trodde hon väl att hon skyddade Fred.
Hon dolde sitt hemska beteende-
- under sken av att hon skyddade sin familj.
Jag vet hur svårt det kan vara att vända andra kinden till.
Men en son ska aldrig hållas åtskild från sin mor.
Jag kanske kan arrangera ett möte mellan er två.
- Jag kände din mor som barn... - Men inte kvinnan hon har blivit.
Jag uppskattar allt ni har gjort.
Det gör jag verkligen. Men jag är färdig med henne.
Ursäkta mig. Jag är ledsen.
Ledsen. Det är uppenbarligen ett öppet sår fortfarande.
Nej, det var mitt fel. Jag borde inte ha snokat.
Det är en gammal yrkesskada. Tack för er gästfrihet.
- Margaret. - Hej, Robin.
- Vilken läskig morgon, va? - Mer för dem än för oss.
Jag hörde att de tar prover på oss nu.
- Var hörde du det? - Av Beth.
Minns du när hon fördes bort i morse?
Hon sa att de tog hennes blod-
-och satte fast henne i nån maskin.
Det gjorde ont, sa hon.
Jag är... rädd för nålar.
Jag vet att det är fånigt, men jag klarar inte av det.
Det är säkert ingen fara, Robin. De skulle inte skada oss.
Robin. Robin Campbell.
- Följ med mig, är du snäll. - Varför?
- Chefens order. - Svara på min fråga.
Låt mig göra mitt jobb, miss Langston.
Det är inte mig du ska oroa dig för. Det är allihop.
De är människor. De har rättigheter.
- Det här handlar inte om det. - Inte?
Är jag den ende som vill veta varför vi blir bortförda?
Lämna Robin i fred och säg åt din överordnade-
- att förklara för oss vad syftet med proverna är.
Vi vill veta.
Är det uppfattat?
Jag frågade sheriffen var du var nånstans.
- Hoppas att jag inte stör. - Nej, jag tänkte bara.
Jag har också tänkt mycket, på den här morgonen.
Får jag slå mig ner?
Jacob sa nåt i morse som bekymrade mig-
- om Margaret Anderson... Jag menar Langston.
Många är bekymrade över henne.
För att hon kan få de återvändande att försvinna?
- Hur är det kopplat till Rachael? - Vi är alla kopplade till Rachael.
Om Margaret vet nåt som inte vi vet-
-om det så vill jag prata med henne.
Jag har gjort det. Det leder ingen vart.
Bägge dina föräldrar befann sig i regeringens anläggning, va?
Kan du föreställa dig hur skrämda de hade blivit av dagens händelser?
En liten tjänst från en av deras egna skulle vara till hjälp.
De ska veta att de inte är bortglömda.
De här människorna är rädda, Marty.
Om vi inte hjälper dem, vem ska då göra det?
- Jag pratar med min kontakt. - Du är en bra människa.
Hallå. Vad gör du?
Du vet... Gör mig bara av med lite gammal bråte.
- Vad står på? - Jag skulle lämna tillbaka den här.
Nej, det skulle du inte. Du har haft den där borren i två år.
- Du kollar hur jag mår. - Kan du klandra mig?
Jag vill inte prata om det.
Okej.
- Men svara på en fråga. - Vad?
Är du rädd för mig?
- Nej. - Bra.
- Det är ett nöje, mrs Langston. - Nöjet är på min sida.
- Vill ni slå er ner? - Nej, tack.
Vad försöker ni uppnå genom att starta ett uppror?
Jag har inget intresse av att starta ett uppror.
Men blodproverna och sättet som ni behandlar oss på är fel.
- Jag vill åka härifrån. - Det är dessvärre inte möjligt.
Efter morgonens händelser är anläggningen i lockdown.
Ni kan inte hålla oss kvar här mot vår vilja. Vi har rättigheter.
Ert beteende i morse var oförutsägbart.
Ni vet inte vad ni är kapabla till.
Ni kan vara en fara för er själva.
Randy?
Följ mrs Langston tillbaka till hennes rum.
Männen och kvinnorna här är rastlösa.
Vi tänker inte tolerera det här.
Vi får väl se.
- Jag har försökt ringa. - Det har varit fullt upp.
Kom till anläggningen omedelbart.
Nåt hände i morse. En incident.
Gällde incidenten de återvändande? Nån sorts trans?
Det hände i Arcadia också. Varför sa du inget?
Jag försöker fortfarande få grepp om det.
Just nu behöver jag inga svar.
Jag behöver nån som lugnar ner dem.
De återvändande här är uppskakade.
Margaret Langston häller bensin på elden.
- Vad ska jag göra? Gruppmeditation? - Jag struntar i vad du gör.
Men om nåt inte görs fort måste vi ge dem lugnande.
Fungerar inte det måste vi sätta dem i isolering.
Jag vet inte om jag kan hjälpa till, men jag vet nån som kan.
- Plockar du bär? - Jag rensar ogräs.
- De här bären är giftiga. - Du hade rätt.
De återvändande är ängsliga.
Din hjälp skulle uppskattas.
Frågar du mig borde de aldrig ha blivit inlåsta från början.
Jag antar att det är en kamp för en annan dag.
Jag måste fräscha till mig och packa mina saker.
- Kommer du tillbaka om en timme? - Visst.
Tack för att Du visade mig vägen, Herre.
Jag ber Dig om styrka när jag färdas på den.
- Är det här han? - James Goodman. Angela Forrester.
Angenämt. Är det miss eller mrs Forrester?
Agent Bellamy tror att ni kan ge våra gäster tröst och uppmuntran.
- Om Gud vill. - Visiterade du honom?
Jag har kex och vin till nattvarden. Det är mina vapen.
Ta honom till samlingsrummet.
Vad exakt hände i morse?
Ena stunden sov vi i våra sängar-
-nästa stod vi framför Twain's.
- Twain's? - Det är en bar i Arcadia.
- Inget att hänga i granen. - Bra att du tar det här på allvar.
Jag styrde inte min egen kropp. Ja, jag tar det på stort allvar.
Det kanske var nån form av masshypnos.
Men kontrollerad av vem? Av vad?
Några idéer, agent Bellamy?
Nej. Hade du nåt till mig?
Jag har gjort framsteg med mina beräkningar.
Predikant James.
Lilla Margaret Anderson.
Tänk att du känner igen mig. Jag måste ha varit tio sist vi sågs.
Ögonen blir aldrig gamla. Slutar aldrig att gnistra.
Min son Frederick är övertygad om-
- att du förde Henry tillbaka till oss.
Jag måste erkänna... att jag är skeptisk.
Minns jag rätt var dina mirakel inget annat än billiga trolleritrick.
Jag har hört att du har lärt dig ett par trick du också.
Ursäkta?
Jag kanske missförstod Jacob...
...men han berättade nåt om sin faster Barbara.
Jag tror att hon var... Freds fru.
Det här samtalet är över.
Jag måste få veta vad du gjorde och hur.
Visa mig så hjälper jag dig.
Jag har inte bett om din hjälp.
Du vill komma härifrån, inte sant?
Om du låter mig hjälpa dig så gör jag det.
Varför skulle jag lyda dig?
För att jag vet vad du värdesätter mer än nåt annat.
Och om du inte hjälper mig kommer hela din familj...
Rättare sagt: hela arvet efter dig kommer att dö.
Efter händelserna i morse gjorde jag några nya beräkningar-
- baserat på all data vi har samlat in här.
Försöker ni på riktigt att förutspå hur många fler som ska återvända?
Varför inte använda kristallkula?
Prediktiv analys fungerar.
Genom att ha de återvändande här-
- har vi kunnat måla upp en bild av vilka de är och hur de dog.
Det finns mönster. Tydliga, obestridliga mönster.
Ni rotar igenom dem efter data som om de vore försökspersoner.
- Jag föredrar statistiska anomalier. - Vad är din poäng?
Det har varit känt i årtionden att det här har inträffat förut.
Men bara i Arcadia.
Nattvarden instiftades samma kväll som vår Herre Jesus förråddes.
Han satt vid ett bord och inväntade vad som blev den sista måltiden.
Jesus tog bröd. Han bröt det.
Han gav det till sina lärjungar och sa: "Ta det här. Ät."
"Det här är min kropp."
Sen fyllde han bägaren med vin.
Han sa: "Drick det här, allihop. Det här är mitt blod."
Nu skulle jag vilja bjuda er-
- att delta i detta yttre uttryck för er inre tro.
Regeringen hade ett arkiv.
Många trodde inte på det. De trodde att det var spökhistorier.
När återvändare har dykt upp i det förflutna-
- har de vanligtvis bara varit ett fåtal-
- och det har hänt några gånger per århundrade.
Massåtervändanden är sällsynta.
- Men de har inträffat? - Jag tror det.
För flera hundra år sen. Indianstammar vittnade om det.
Men det här återvändandet i Arcadia är förmodligen det största av alla.
- Vad får det att hända? - Det är som en jordbävning.
Forskare kan veta att en jordbävning-
- på en viss förkastningslinje kommer att inträffa, men inte när.
Är det ett nytt massåtervändande på väg?
Ja. Ett stort.
Jag vet bara inte vad som kommer att utlösa det.
Massåtervändanden i det förflutna-
- har vanligtvis föregåtts av en utlösare.
En nyligen återvänd vars ankomst tycks framkalla massåtervändandet.
- En nyligen återvänd. - Ja.
- Vad är det där? - Du måste se det här.
Herregud.
Gift.
Du tog hit honom. Jag litade på dig!
Jag hade inget med det här att göra.
Han förgiftade allihop.
Varför? Varför gjorde han det?
- Sheriff Langston. - Alla återvändare är döda.
Predikanten var här. Han förgiftade allihop.
Det är omöjligt. De kan inte dö. De...
Precis. Han fritog dem.
Du måste åka till Maggies klinik...
...och ta Rachael därifrån. Nu. - Ta det lugnt.
- Vad är det som försiggår? - Predikanten är ute efter henne.
Sist jag pratade med honom berättade han om din mamma.
Om hur hon fick Barbara att försvinna.
Tänker han göra så mot Rachael?
Jag vet inte vilka hans motiv är, men ja, jag tror det.
- Var kommer de att dyka upp? - Jag vet varken var eller när.
Din mor är med honom, Fred.
Ska vi verkligen åka? Vart ska vi?
Inte långt. Inte i ditt skick.
Inte ett sjukhus, snälla. Jag vill inte till sjukhuset.
Det behöver du inte. Jag ska förlösa barnet själv.
Bilen står på framsidan. Vi måste sätta fart.
Vad är det som försiggår?
Vi tror att du kan vara i fara.
En eller två av de återvändande kan vilja skada dig och barnet.
Men jag låter inte det hända. Jag ska ta hand om er båda.
Kom. Det kommer att ordna sig.
- Tar du hennes väska? - Tack.
- Var är Marty? - Han är på väg tillbaka.
- Då kommer han. - Jag har den.
Mamma!
In i huset, barn. In i huset!
Hon fick sammandragningar i bilen.
- Sovrummet är bäddat. - Tack.
- Hur långt gången är hon? - Det är svårt att säga.
Jag har satt vicesheriffer på patrull i området.
Bara Bellamy vet att hon är här. Det borde inte bli problem.
Tror du verkligen att predikanten vill skada henne?
- Marty verkar tro det. - Men varför?
Han var här i morse, för Guds skull.
Jag vet inte vilka hans avsikter är, men han får inte skada Rachael.
Hon har redan gått igenom för mycket.
En del av det på grund av min egen vicesheriff.
Du. Du borde veta... De är ute allihop. Mamma också.
Hon kommer inte hit.
- Vad försiggår? - Vad hände?
- Vi har återvänt igen. - Vi har kommit tillbaka.
Vart är vi på väg?
Jag lovade att få ut dig.
Nu vill jag veta hur du får de återvändande att försvinna.
- Varför? - För att vi alla är i fara.
Rachael Braidwoods barn är en mörk själ.
- Va? - Allt var förutsagt, Margaret.
Uppenbarelseboken 13: "Jag såg ett vilddjur stiga upp ur marken."
Barnet har utvecklats i död.
Det har aldrig levt på jorden.
De har många namn: Vilddjuret, Antikrist...
Och sanna mina ord, det barnet får inte födas.
- Du är galen. - Margaret?
Tror du att vi är menade att vara här?
Tror du att vi är änglar, eller demoner?
Vi är inte värre än de.
Vad händer när vi alla blir styrda av den här varelsen?
Din son. Din sonson. Du.
Tusentals andra som kommer att återvända.
Vill du verkligen leva i en värld utan fri vilja?
Där så många av oss tvingas att lyda Vilddjurets order?
Jag tänker varken lyda dig eller nån annan.
Jag trodde att vi hade en överenskommelse.
Det är ingen fara.
Hon kommer tillbaka.
Gode Gud.
Det kommer att komma miljontals.
- Hej. - Hej.
- Några nyheter? - Inte än. Jag kollar bara läget.
- Sen ska jag leta efter predikanten. - Huset är säkert.
Vet du att en kvinna föder barn på ovanvåningen?
- Jag ska titta till henne. - Får jag följa med?
Jag tittar till henne först, så får vi se sen.
Kom.
- Varför gjorde du så? - Jag älskar dig.
- Hur är allt? - Bra. Vi gör oss hemmastadda.
- Med dig, då? - Fint. Inget att bekymra sig över.
- Du är en dålig lögnare. - Ingen vet att du är här.
Det hindrade inte alla från att dyka upp utanför mitt fönster.
Jag låter inget hända dig, Rachael.
- Vill du spela en gång till? - Ja, jag kommer strax tillbaka.
- Jacob! - Farmor!
- Kommer du in? - Nej, jag ville bara träffa dig.
Varför står det en polisbil här?
Vad?
- Rachael är där inne. - Rachael?
Den gravida kvinnan? Vad är det som är fel?
Det är barnet. Jag känner det. Och...
- Vad? - Det gör ont.
- Jacob! - Jag måste gå.
- Nej, gå inte. - Jacob!
Jag sa att du inte fick gå ut. Det blir snart mörkt.
- Den var starkare. - Den kom närmare inpå också.
Det är bra. Allt fortlöper som det ska.
Det här kommer aldrig att sluta, va?
Jag vet att det känns så nu, men fortsätt bara att andas.
Nej. Jag menar inte födseln.
Nån har förföljt mig hela tiden, och jag har inte gjort nån nåt.
Nej, det har du inte.
Jag önskar bara att Tom var här.
Vad är det för värld där min son får växa upp och inte ens känna sin far?
Det är den vi lever i.
Jag vill inte gå längre förrän vi ber en snabb bön.
Fader, vi tackar Dig för att du är den Gud vi kan prata med.
Du är inte lite fräck som kommer tillbaka.
Du utnyttjade mig. Du ljög för mig.
Vad hände med vårt samband?
I slutändan vet jag att du kommer att förstå allt.
Du får inte skada fler människor. Du följer med mig.
Jag är rädd att jag inte kan det.
Jag har andra planer.
- Att döda igen? - Jag har aldrig dödat nån.
Jag befriade alla de här människorna.
- Hur nära är hon? - Hon måste slappna av.
- Behöver hon sällskap? - Nej.
I nuläget skulle det bara göra henne mer spänd.
- Och du, hjärtat? Mår du bra? - Jag är nervös.
- Jag har aldrig förlöst ett barn. - Du är läkare.
Jag är inte mycket till barnmorska, men jag har varit på andra änden.
- Här. - Tack.
De följde med mig hit av en anledning, Robert.
Ni tror att den här mannen är nån sorts profet.
Men ställ er själva frågan: Bör ni lita på en man-
- som använder knep och lögner för att uppnå sina mål?
Vad vill han egentligen? Rädda er, eller kontrollera er?
Kontrollera? Det där ofödda barnet kontrollerade oss alla.
Fråga dig själv, Robert: Är det där barnet en bra sak?
Är det ett av Guds barn, eller nåt annat?
Jag har ett uppdrag, Robert.
Jag låter varken dig eller nån annan stoppa mig.
Vad för uppdrag?
Att förhindra världens undergång.
- Jag vet var modern är. - Vi behöver din telefon.
- Det börjar bli mörkt. - Ja.
Marty är i kyrkan. Predikanten är fortfarande inte där.
Inget från mina vicesheriffer heller.
Minns du hur pappa satte sig här varje kväll efter jobbet?
Han hällde upp den första whiskeyn-
- satte sig i stolen och tittade på solnedgången.
Jag förstod aldrig då-
- varför han ville sitta här ute helt själv.
Men nu fattar jag.
Lugn och ro.
Det börjar bli kallt.
- Vad sägs om en fikapaus? - Det låter bra.
Team Wild Animals Only Released On: www.HoundDawgs.org
Text: Fredrik Ringstedt-Axberg www.sdimedia.com